Ljudi su ti koji trpe težak rad i prkose opasnosti da bi izveli slavna dijela.
Lijepo je živjeti hrabro,
i umrijeti ostavljajući za sobom vječito ime.
A L E K S A N D A R V E L I K I
Rat! Na to nas Demosten poziva, na rat!
Guraš mi riječi u usta. -Ako na istinu misliš, da.
Ne znam drugog načina da istina tebi na usta izlazi!
Tvoja publika je dobra danas.
Filipov novac je dobro utrošen. Spomenuh riječi "oružje" i "novac".
Prepirem se oko riječi koje nisi: "ljudi" i "krv".
Ako ih treba reći... da, ljudi i krv.
Athenjani i athenska krv?
Spas Athenjana znači prolivanje čije krvi?
Spas Athene, ne Olinta. -Ako Olint padne u ruke barbara,
što stoji između Athene i uništenja?
Mir! -Predloži mir i podržat ću te.
Žitelji Athene, ima li još među vama luđaka...?
Tko želi živjeti? -Ja sam lud, potpuno lud.
Ima li među vama svjesnih da još imamo snage...
da diskutiramo o pitanju rata i mira?
Tko će se boriti? Vi ili mi?
Zašto tako zboriš? Za ljubav domovine ili Filipovog zlata?
Ne! Ne! Ne!
Filip je u ratu s nama čim je sravnio prvi grčki grad do temelja.
Kako koji grad pada, Filip proglašava mir.
A na našu vječnu sramotu...
...stajali smo mirno sve vrijeme i nismo ni riječi rekli.
Slijepi ste pa ne vidite da je to plan Filipovog osvajanja...
...da sprovede svoju vladavinu, grad po grad, državu po državu...
...pomoću mita, izdaje i sile?
Da? -Iz Makedonije. Poruka za kralja.
Filipe.
Filipe, probudi se. Stigao je glasnik iz Makedonije.
Ah, čudnog li sna.
Čudnog li i mučnog, pijanog sna.
Glasnik...?
Kakve vijesti donosiš? Dobre ili loše? -Dobili ste sina.
Sina? -Kraljica je rodila prije tri tjedna.
Imam sina. -Aleksandar.
Tako ga je kraljica nazvala. -Aleksandar. A kraljica?
Šalje vam pozdrave. -Pozdrave?
"Za Filipa. Živio i sretan bio."
"Na dan današnji za olimpijce, tvoja žena i kraljica podarila je boga."
Boga? -To su kraljičine riječi.
Koja grčka majka nije sanjala da joj je prvorođenče bog?
Pozdrav Filipu, osvajaču.
Živjeli, Egipćani.
Želim vidjeti sina.
Sliči na vas, kosa, oči.
Čak i njegova brada!
Dobro si ga nazvala: Aleksandar.
Aleksandar Makedonski.
Aleksandar Grčki.
Mali lav.
Mali bog.
Nego...
Čuo sam ja tu legendu.
Bješe znakova veličine na njegovom rođenju.
Zemljotresi i oluje obrušiše se na zemlju, a jedna zvijezda pade s neba.
A dva orla se pojaviše na krovu kraljičinih odaja.
A u dalekoj Aziji...
...Ephesusov hram je pogodio grom i spalio do temelja.
kako si protumačio te znake, vidovnjače?
Dva orla - rođen je da vlada u dva svijeta.
Spaljivanje hrama -
da je zapaljena baklja koja će jednog dana progutati svijet,
ova baklja, vaš sin.
A pad zvijezde?
Da mi je boga podario... bog.
Bješe drugih znakova i pokazatelja božanskog.
Prije rođenja, kraljica je usnula san.
I ja sam sanjao, vidovnjače.
Jedne noći na bojnom polju Olinta, usnio san san.
Sanjao sam smrt.
a kada sam se probudio, nisam znao čija je smrt bila.
Hoćemo Filipa!
Proreci mi ovo. -Viču za tobom.
Ljudi satima čekaju vidjeti kralja i njegovog sina.
Ako ga ubijete, što onda? -Zadovoljstvo, krvavo zadovoljstvo.
A ako griješiš? -Egipatski vidovnjak umire.
A kralj Filip poručuje svijetu...? -Da je i on čovjek.
Luđak! Ako jesi, igraj do kraja, ubij i nju i malog.
Nju?
I malog? -Zašto ne?
Nije li to drevni zakon divljih makedonskih vladara?
Znao si je kad si je oženio, ponosnu i ljubomornu...
...divlju kao planine s kojih je sišla i bogovi koje je obožavala.
Što joj je na umu ne znam, ali ovo znam: ona je žensko i progoni te.
Progoni?
Kida me.
Što ti misliš, Parmenio?
Čak i prorok iz Delfija proriče božanstvo dječaka.
Kupio sam oltare i spalio ih. -Ja prihvaćam božju volju.
A u što vjeruješ?
Vjerujem u slavu Makedonije, u kraljevstvo.
U vojsku, skovanu tvojom voljom i snagom...
...i tvoje vjerovanje da smo sposobniji vladari od bilo kog Grka...
...čak i iz Athene.
U pravu si, Filipe. Jesmo.
Moramo obznaniti svijetu da Makedonija neće pasti...
...da će nastaviti vladati kroz tebe i tvog sina.
A onda, Filipe, živjet ćemo kako treba.
Idi k njoj.
Jednom si je volio. Barem možeš živjeti u miru s njom.
Prihvati malog. Tvoj je.
I daj im što traže.
Aleksandar.
Ahil je od boga rođen, također.
Na rođenju mu je pretkazano da će nadvisiti oca.
I bješe tako.
Ista sudbina će biti tvoja, Aleksandre.
Žele vidjeti princa...
...i kraljicu.
Pozdrav, Aristotele. -Pozdrav, Aleksandre.
Čija je lovina? -Njegova. Sam, pješice.
Trebao si vidjeti. Kao duel koji je odlučivao tko je kralj.
Nije bilo potrebe za tim duelom.
Kleitus se vratio.
Kleitus?
Kleitus. Crni Kleitus!
Kralj. -Suputnik.
Sretniče, da budeš jedini od nas koji je odabran za rat.
Za rat su potrebni muškarci. -Tri godine te ne čini muškim.
Što onda, Peluse?
Novosti, prijatelju. Novosti. Moj otac?
Dobro je. Pozdravlja vas kao i sve vaše očeve.
Bješe li mnogo pobjeda? -Rađa li se sunce svakog dana?
Čak smo zaposjeli perzijsko tlo. -Perzijsko?
Preko Bospora, jedne noći - brz, kratak, oštar napad.
Prije nego su se osvijestili, poharali smo tri grada.
Grčka vojska na perzijskom tlu -
dvjestogodišnji grčki san, a slava ode Filipu.
Živio Filip.
Živio!
Kleituse, zašto te moj otac poslao ovamo?
Da obučim nove trupe i pošaljem ih natrag.
A nas? -I vas da treniram, kao i obično.
I da nas pošalješ? -Nemam naređenja o tome.
Živio Filip! -Otac ti želi dobro.
I ja njemu, i volim ga. Ali on slavu gomila kao tvrdica,
dok mi sjedimo pred Aristotelom
i učimo o velikim čudima znanosti, o matematici i logici.
Možda će netko od nas napisati knjigu, postati poznat kao Aristotelov učenik!
Aristotele... oprosti mi.
Zašto? Govorio si kao kralj.
Ja, kao učitelj.
Brzo ti provri krv, jel? -Na priču o perzijskim osvajanjima? Da.
Jer sam u tom činu vidio mogućnost ujedinjenja naše pokidane zemlje,
i kraj ubijanja među Grcima,
već neka marširaju pod Filipom na njegovu svetu misiju...
...osvajanje Perzije.
Hoće li Grčka pratiti mog oca?
Ne znam. Niti on. Čovjek ne zaboravlja lako godine masakra
paljenja i pljačkanja, duboke, gorke mržnje.
Vapaj o "Filipu barbaru" još odjekuje zemljom.
Može i osvojiti, ali ne zna vladati..
Znaš li koliko je prostrano perzijsko kraljevstvo?
Od Nila do Inda, od Samarkanda do Babilona.
I dalje. Znaš li koliko različitih ljudi živi tu?
Napamet. Karijci, Armejci, Židovi, Patrijani, Egipćani.
Znam im običaje i bogove. -Da.
Jer, to je više od imperije, to je Kolos.
Upravljati time traži čovjeka velikog, kakav samo ti možeš biti.
Zato kažem, strpljenje.
Strpljenje? Ističe mi vrijeme.
Ističe?
Kada je veliki Zeus, otac Ahilov,
ponudio izbor sinu između dugovječne siromašnosti i kratke slave...
...ovaj odabra slavu.
Kao i ja.
Ahil je umro mlad.
Prijatelji te čekaju na terenu. Tvoj red za bacanje.
Mi Grci smo izabrani, izabrani.
Naša kultura je najbolja, naša civilizacija je najbolja, ljudi su najbolji.
Obratite pozornost. -Ostali su barbari...
...i naša je moralna dužnost da ih osvojimo, pokorimo...
...i ako je potrebno, uništimo.
Čuda je mnogo, ali ni jedno nije čudnije od čovjeka.
Perzijski način života ima sjeme smrti i straha u sebi,
dok Grčki ima hrabrost.
Grčki bogovi su stvoreno po izgledu čovjeka.
Ne ljudi s ptičjim glavama, bikovi s lavljim glavama...
...već ljudi koje možemo razumjeti i osjetiti.
"Tako pod velikim Ahilom i njegovim potkovanim atovima
krckače trupla i štitovi zajedno,
I sva kola bijahu krvlju poprskana,
koja curaše s kopita potkovanih,
i s kola zaprega."
"Ali sin Pelusov hitaše za pobjedom,
rukama koje drhtaše od usirene krvi."
Svaliti toliku odgovornost na njegova ramena, povjeriti muškost djetetu!
Aristotele, trošimo riječi. -Trošite velikog čovjeka. Za godinu dana...
Godinu dana? Za godinu sam promarširao kroz pola Grčke.
Za godinu dana oni mene mogu pregaziti.
Ovoga puta pobjeda nije na mojim kopljima. -Pitali ste me za mišljenje.
Poštujem ga. -Ne želite ga vi.
Reci mu zašto. -Postoji mnogih "zašto".
Sve ih znam. -Ja znam jedno. Kraljica.
To znam. -Čujte ga.
Što da slušam? Kaže li on to da dečko nije lojalan?
Vama? -Meni.
Dao bi svoj život... -I ja za njega.
Ali, tražite od njega da bira između razuma i srca.
Ispravno bi odabrao. Smatram ga za muškarcem.
Ilirsko koplje kroz koljeno.
Što je ruka ili noga, ili oko za ime slave?
Odrastao si. Prije godinu dana, kad sam te ostavio ovdje...
Skoro dvije. -Neka bude.
Visok i prav kao koplje.
Makedonsko koplje.
Dolaziš iz Pele? -Ne.
Pravo s bojišta, da tebe vidim. -Mene?
Kako ti je majka? -Kad sam je vidio, bila je dobro.
Kada to bješe? -Prije par mjeseci. Zašto?
Aristotel mi kaže da se ističeš. -Osim u strpljenju.
I to mi je rekao. Kaže, gladan si slave.
Kada smo čuli vijesti o tovim pobjedama... -Pobjedama? Ne bješe ni jedne.
Po prvi put u 20 godina, Makedonci se povlače.
I to sam čuo. -Što ti misliš?
Da je ime moga oca Filip Makedonski.
Možeš li vladati Pelom dok ja ratujem?
Vladati Pelom? -Izbila je pobuna.
U mojoj prijestolnici, mojoj palači! Zato sam se vratio.
Ovdje mora biti lojalnosti kući Filipovoj.
Možeš li vladati? Aristotel se ne slaže.
Tko još?
Atalus.
A ti?
Dovukao sam 200 legija u Miezu.
Mogu vladati.
Po svaku cijenu? -Mogu vladati.
Sutra ujutro, kada sunce izađe,
ti i tvoja skupina jašete za Pelu.
Tamo, pred svim stanovnicima,
proglasit ću te regentom u Makedoniji.
Idem reći ostalima. -Aleksandre...
Posao se mora obaviti. Zdravo ostaj, Aristotele.
Zbogom. Nosi ove riječi sa sobom, koristi ih u pravu svrhu.
Aleksandar je mnogo toga. On je logika i on je san.
On je ratnik i pjesnik. On je čovjek i duh.
On je tvoj sin, ali također i njen,
i vjeruje da je bog.
Aleksandre!
Noć je dugo trajala. Kada sam čula sinoć da ti...
Čula si sinoć da dolazim? Od koga?
O, nekoga... vojnika... glasnika. Ne sjećam se.
Nisam mogla čekati. Došla sam da te upozorim.
Na što? -Ne, ne upozorim. Da te zamolim.
Upozoriš? Zamoliš? -Zarekla sam se bogovima da...
Majko, govori, što hoćeš.
On je poludio. Nitko nije siguran u Peli sada.
Filip je poludio.
Pošalji ih negdje. -To su moji prijatelji. Traže utočište.
Otjeraj ih!
Kakve su to priče o mom ocu?
Kunem se mačem, krstom, svi ljudi koji su mu bili prijatelji...
Sada optužuje svakoga da kuje zavjere protiv njega.
Čak i mene. Čut ćeš, Aleksandre. Čut ćeš to od njega.
Ali, ne možeš vjerovati. Ne smiješ! Nećeš, točno?
Zašto bi te on optužio?
Da me se riješi. Čeka na to već godinama.
Hoće se ponovno oženiti.
Kime? -Atalusovom nećakom.
Čuvaj se ti Atalusa. Čuvaj se od svih njih.
Nije ona budala.
Neće mu dopustiti da je odbaci kao što je ostale. Ona je...
Majko!
Što god da traži, učini. Složi se sa svim što kaže.
Kad postaneš regent...
Kada budeš regent, onda... mi ćemo vladati.
Mi?
Otac će te primiti sada.
Vidio si majku?
Da.
Čin revolta prema državi je izdaja.
Dajući ti čin regenta, dajem ti moć.
Vlast je apsolutna - ne iskoristiš li je, gubiš.
Moj otac je uvijek govorio otvoreno. -Je li?
Ljudi ne kažu tako. Kažu, "Lukavi Filip", "Lisica".
Govori otvoreno sada. -Ne biram tako da napravim.
Onda ja ne biram da odgovorim. -Tko kaže da je izbor tvoj? Aleksandre!
Sve što tražim je istina.
Bio sam u Mieci sve vrijeme. -Viđao si je. Više puta.
kad god sam stigao. -I nisi znao za ovaj plan?
Tvoj je izbor kao kralja da me unaprijediš.
Na položaju je jedan drugi, rođak tvoje majke,
koji je, pred smrt, povikao njezino ime.
Ljudi svašta hule pod mukama.
Grijeh je izgovoriti njezino ime? -U podlim lažima, da.
Ako ti donesem dokaz da je ta pobuna njezino djelo?
Ti meni dokaz, ja tebi dokaz, i da se obojica zakunemo u nebesa...
Evo nas licem u lice, vjeruješ li mi ili ne?
Želim.
I ja želim da vjeruješ. -Onda slušaj.
I to pažljivo, momče. Ta žena...
Moja majka. -...želi vladati.
Ona je kraljica.
Tražio si otvorene riječi - "takozvana".
Nema ljubavi među nama. Može da vlada samo preko tebe. Ti si njena moć.
I njen pijun.
Nisam ja ničiji pijun. -Siguran si?
Glasine su iz Pele - Makedonska vojska je poražena.
Filip je na samrti. Filip je mrtav. Glasine, glasine.
S čije strane? -Njene. U Peli je kaos.
Tko vlada? Ona.
Antipater, moj regent, ne suprotstavlja se, jer ona tvrdi da vlada u tvoje ime.
Da to potkuje, ona poziva brata, kralja Epirusa.
Prvi put za moje vlasti nad Makedonijom,
strana vojska stoji na njenim granicama.
Sada ima snagu koju je tražila, jer se Antipater ne usuđuje da trupe šalje u rat.
Popušta joj, jer zna da mogu iskoristiti te trupe. Tako jeste.
Sada nije više kaos u Peli, sada je klaonica.
Neki od najboljih ljudi su mi pobijeni.
Što ima veze ako padne Makedonska Imperija? Ona vlada u Peli.
Zbog toga se Atalus nije složio sinoć u Mieci.
Je li tako?
I zašto je Parmenio stajao bez komentara.
Plašili su se njenog pozivanja na tebe.
Ja se ne plašim.
Aleksandre, tvoja prva zapovijed kao regenta, bit će da protjeraš svoju majku.
Da je protjeram? -Natrag, njenoj rodbini u Epiriji.
Bit će tamo sretna. -To je cijena mog dokaza?
Što misliš, kako sam ja došao na vlast? Moja braća...
Znam. Pobio si ih. Hoćeš da ja učinim isto?
Zašto me to nisi sinoć pitao?
A ako to učinim, oče, bit ću tvoj pijun, nije li tako?
Aristotel je imao pravo. Nisi ti spreman za vlast.
Sposoban si samo boriti se i poginuti kao svaki makedonski ratnik.
Onda bar živi kao jedan. Napij se. Biraj si ženu.
To i činim!
Biram nju!
Budalo zelena!
Budalo! Ti budalo!
Kraljevskim pravom...
...dajem tebi, Aleksandre Makedonski, pečat regenta.
S ovim pečatom, ti vladaš u mom odsustvu.
Imaš moć sakupljati poreze, voditi trupe, ratovati i presuđivati.
Jer, kako može kralj,
po starom makedonskom zakonu, može i njegov regent.
On je, u jednom čovjeku, gospodar svih stvari,
i javnih i tajnih, od jednom i potpuno.
Antipatera ostavljam kao tvog savjetnika.
Aleksandre, postoji još jedan drevni zakon kraljeva -
ne vjerovati nikome,
i naučiti se samoći.
Spavaš li?
Ne.
Sada si regent.
Nije zbog jake želje, već nije imao izbora.
Sada si regent.
Laku noć, majko.
Aleksandre, kunem ti se... -Ne kuni se, majko.
Za koga bih se borio ako ne za tebe?
Koju drugu ljubav imam?
Pronijele su se glasine o njegovoj smrti. Bio je poražen.
Bilo je nekih koji su tražili krunu.
Zašto, Majko?
Kruna je moja, po pravilu s rođenjem, nije li?
Htjela si se zakleti maloprije... Zakuni se u to!
Tako mi svete noći.
Laku noć, majko.
Laku noć, Aleksandre.
Mir je u brdima. -Plemena su se pobunila protiv kralja.
Tvom ocu možda zatrebaju ove trupe. -Regent je, po riječima mog oca,
gospodar svega, tajnog i javnog, od jednom i potpuno.
Ponovno ćete izgraditi svoj grad ovdje i nazvati ga Aleksandrijom.
Ničiji pijun.
Predajem pečat regenta, kako je zapovjeđeno.
Vijesti su da krećeš protiv Athene.
Ovdje kažu da si krenuo na plemena u planinama.
Da oslobađaš one koje ja zarobim. Da sebi dižeš statue.
Da nazivaš gradove po sebi. Da si veliki heroj.
Moja u bila naređenja, poslušali su. -Da.
Dobro si vladao Pelom... za sebe.
Koliko si makedonskih trupa izgubio, koje bi mi sad koristile?
Ova moja noga!
Kako ste mogli, gospodine, usprkos rani koja nas podsjeća na vaše bivše pobjede?
Aleksandre, pođi sa mnom.
Imaš moju narav. -Znam.
I moju ambicioznost. Više od toga, mislim.
Aleksandrija!
Sačekaj bar da umrem.
Dao sam ti komandu nad desnim krilom moje konjice.
Ovoga puta ćemo ih zgromiti.
Jašem na Athenu. Što će onda uzvikivati?
"Filip, barbar", ili "Filip, glavni vođa svih Grka"?
Jahat ćeš sa mnom.
Aleksandre, ova djevojka, Atalusova nećaka,
mnogo mi znači.
Moje ime je Euridika.
Znam tvoje ime.
Plašiš se govoriti sa mnom?
Plašim?
Oprosti što koristim riječ "plašiti" pred Aleksandrom.
Smijeh pristaje tvom licu. -I na tvojem.
Ima li neke veze među nama? -Veze?
Nemoj da mi se mrštiš. -Zapovjedanje ti lako ide.
Nije to bila komanda. Pomirenje, želja.
Vrlo si mlada.
Starija od tebe godinu dana.
I vrlo lijepa.
Gledaš na žene kao tvoj otac.
Možda sam... ljubomoran.
Jesam... na njegovu ljubav prema tebi.
Laskanje ti dobro ide, također. -Aleksandru je potrebno laskati?
Istina.
Zašto si došla ovdje?
Da saznam hoće li biti mržnje među nama.
Jednom, kada sam bio mnogo mlađi... -Mnogo?
Mnogo.
...moj otac je doveo novu ženu u kuću. Otišao sam da porazgovaramo.
Moj otac je imao mnogo žena i ljubavnica, i mnogo djece s njima.
Bit će mržnje među nama.
Kako rekoh, bio sam mlad i nisam razumio oca.
"Zašto" upitao san "mora uvijek biti novih rivala za prijestol?"
Odmahnuo je glavom, nasmijao se i rekao
"Dječače, ako te okružim takmičarima
imat ćeš više razloga da ih nadiđeš u zaslužnosti.
Moj otac je, rekoh, imao mnogo žena i ljubavnica.
Suze ti lako idu na lice. -Ne nosim masku poput tebe.
Ono što sam je na mom licu, ono što vidim mi je na jeziku.
A što vidiš?
Mladu djevojku, starca i ambicioznog generala po imenu Atalus.
A ljubav? To uopće ne vidiš, zar ne?
Nisam želio da ovako bude. -Što ti želiš?
Da mogu voljeti Filipa, i da budem za uzvrat voljena... u miru.
Kao ljubavnica, žena ili njegova kraljica?
Kao kraljica.
Neka tako bude.
Aleksandre, rekoh ti već...
...da mi ova djevojka mnogo znači.
Tebani nas neće pustiti proći. Sutra se moramo boriti.
Boriti se znači moguća smrt.
Ponovno te molim, neka ne bude svađe među nama.
Rekoh... neka bude tako.
Ponovno, makedonci marširaju...
...vuk Filip i njegovo štene, Aleksandar.
Ponovno, sve što smatramo svetim je u opasnosti.
Ali ovdje, u Karineji,
sudbina Grčke bit će zauvijek određena.
Hoćemo li živjeti u slobodi? Ili u tiraniji?
Za ovu svijetu borbu, čak će se i mrtvi preci dići iz grobova.
Athenjani!
Makedonci!
Demosten otvoreno govori...
...da će borba kod Karineje odlučiti jednom za uvijek...
...tko će biti gospodar Grčke.
Makedonci, dajte mu odgovor!
Živio Aleksandar, heroj. Heroj Karineje.
Mi, Athenjani, tražimo dozvolu da pokopamo svoje mrtve.
Ostavite ih da trule ovdje, dok ne zasmrde do nebesa.
Za heroja Karineje!
Aleksandra!
A sada... pobjedniku.
Meni! -Filipu!
Filipu!
Opak u borbi, darežljiv u pobjedi.
Vidiš, Memnone?
Porazim te, pa te pozovem na večeru.
Ne ophodi li se tako pravi athenski gospodine?
Mogao bih razoriti Athenu sada, ali ne želim.
Uništiti centar kulture je akt barbarizma.
A to, Filip nije.
Je li, Memnone?
Je li, Athenjani?
Je li, Demostene?
Je li?
Je li, Demostene?
Filip, Barbar.
Filip Barbar pleše po vašim lešinama, Athenjani!
Oče, ti si Filip Makedonski, sada glavni ravnatelj cijele Grčke.
Imaš pravo. Moja pobjeda, moje kraljevstvo, moja Grčka!
Ne tvoja!
Filkim Barbar!
Aleksandre.
Mnogo pića.
Previše pića.
Athenjani...
Demosten...
Spasio mi je život.
Mogao je biti kralj. Spasio mi je život.
Nikad to ne zaboravi.
Mlada djevojka...
...i pijani, budalasti muškarac.
U čast mrtvim athenskim herojima,
šaljem njihov pepeo u Athenu, u pratnji mog sina Aleksandra.
A tamo, u Atheni,
sporazum će napraviti među nama moj sin Aleksandar.
Svima onim koji poginuše na krvavim poljima Karineje, živjeli!
Aleksandar jaše ka Atheni,
a ja ostajem ovdje.
Bješe to mudra odluka.
Dobiti rat a izgubiti mir je budalasto.
Neće tebi klicati u Atheni.
Samo mržnja, možda nož atentatora pod grlom.
Gdje i kada ću se, prijatelju, sresti s tim nožem?
U skromni dom, u ime Athenjana, želim ti dobrodošlicu, Aleksandre.
Govorništvo, Demostene, je ugledna profesija,
i kako sam čuo, vrlo isplativa. Koliko skroman je tvoj dom?
Skoro makedonski - ničega nema, osim pobjeda.
Lijepo rečeno. -Lijepo naučeno.
I lijepo odigrano.
Čuh da nema boljih glumaca od Demostena i Aeschenesa.
Želio bih napraviti pokaznu vježbu. I želio bih znati,
gdje si bile sve ove divne statue, kada vas pobijedismo kod Karineje.
Memnone.
Da je takva pobjeda bila moja, isto bih tako rekao.
Moja žena, Barsin.
Barsin. -A ovo je Stratokle, athenski senator.
Ticijan, general. Karidemus, komandant cijele athenske flote.
Barsin je perzijsko ime. -Ja sam i perzijanka i grkinja.
Athena je sada moj dom. Mom mužu i meni se jako dopada.
Moj otac jednom reče, "Athena nije ni grad, ni država. To je ideja."
Sad to mogu shvatiti.
Aristotel me naučio da je ideja veća od čovjeka. Ideja je božanska.
Vjerujete u to?
Ne tražimo otkup za počast.
Svi athenski ratni zatvorenici će biti oslobođeni.
Tražimo da se svi grčki gradovi države i nacije...
...slože da ni jedan Grk u bilo kom djelu svijeta neće dići oružje na nas.
To je sve? -Ne.
Svaka država se odmah slaže da će osigurati vojsku za rat s Perzijom.
Neograničeno vojnika? Neograničeno oružja? Brodova?
Dok se ne izvojuje pobjeda. -Čija pobjeda?
Ovo su uvjeti sporazuma.
Vidite? Izgubismo pravo birati za koga ćemo umirati.
Što ste vi dobili?
Prvi put u povijesti, Grčka se može mjeriti s bilo kojom vojskom.
Nacija sa sudbinom, božanskom misijom da se grčka kultura predstavi svijetu.
Ili su vam ideje nadživjele ljude?
Sada imate jedinstvo i snagu da ispunite tu misiju.
A to sam vam ja donio.
Filip Makedonski nadalje proglašava da makedonske trupe...
Filip Makedonski koristi riječi da stigne do cilja.
Ovaj dečko vjeruje u njegove riječi.
Majko, donio sam ti mnogo priča iz Athene,
i mnogo darova - dostojnih kraljice.
Nosi ih njoj, ne meni. Ja više nisam kraljica.
Nisi kraljica? -Razvedena, dekretom tvog oca.
Filip je obznanio cijeloj Grčkoj da je njegova žena, tvoja majka, nevjerna.
Odlazim iz Pele. -Također dekretom?
Ne zbog njegovih riječi, već zbog dijela.
Ovdje sam sama.
Iza mojih leđa, smijeh.
Olimpijci ne žele ničije sažaljenje. Ili će me tretirati kao nekada ili...
Nisam znala da je u meni ostalo još suza.
Ne!
Ne, Aleksandre.
Idi s mirom na njegovu svadbu. Prihvati je kao volju bogova.
Ja imam svoju sudbinu, ti imaš tvoju.
Pozdravi, suputniče... sine.
Aleksandre.
Kako da srušim ovaj zid među nama? Uzmicanjem? Napadom? Olujom?
Ti si ga sagradio. -Kako? Ženeći Euridiku?
Rekao si, "neka bude". -Samo su ti moje riječi trebale?
Ne? -Zašto sada tražiš odobrenje?
Jer si mi sin.
Tvoj razlog razvoda je nevjerstvo moje majke.
Svatko obožava bogove na svoj način. Tvoja majka...
Ali, kaže... -To je bila greška.
Koja je bacila blato u moje lice. -Bio sam bijesan, bolestan.
Reagirao sam bez razmišljanja. -Ne ti, oče.
Nikada nisi napravio nešto bez vaganja na skali svoje ambicije.
Daješ, ne zato što želiš. Proglasio si me regentom.
Dao si mi zapovjedništvo kod Karineje, poslao me u Athenu.
Ti, Aleksandre! Visokoumni filozofe, ti bože među ljudima,
zašto si prihvatio, ako ne zbog ljubavi prema istim stvarima?
Za ime nebesa, razgovarajmo o stvarima kave jesu.
Makedonska princeza!
Ne iz Epirusa, niti Athene, već Makedonije.
Na umu ti je moje izopćenje?
Igraš opasnu igru sa mnom, dječače.
I ti sa mnom.
Ako misliš da te je pobjeda kod Karineje učinila većim nego što jesi,
onda bolje premjeri sjenu. -Odmjerio sam je ja.
Zašto bih razmišljao o tome?
Jer me sada vidiš kao rivala, ne kao sina.
Da je tako, ne bi bio živ.
Daj mi ruku.
Daj mi je!
Za novu kraljicu!
I neka bogovi konačno podare nasljednika makedonskog trona.
Glupa, pijana budalo!
Usuđuješ se da me nazivaš kopiletom?!
Aleksandre!
Vidite ga, makedonci!
Ovo je čovjek koji hoće prijeći iz Europe u Aziju,
ali ne može od jednog kauča do drugog.
Majko, oblači se. Odlazimo iz Pele večeras.
Svim ljudima Grčke, uživajte i radujte se.
Danas, Filip Makedonski i njegova kraljica, Euridika,
dobili su sina.
Ovo su Filipove riječi:
Neka svatko trvenje prekine.
Neka se pomiluju svi zločini.
Neka se izbjegli vrate kućama.
Otac vam želi dobrodošlicu.
Gradovi države si poslali svoje kvote ljudi i oružja.
Marširamo na Perziju prije kraja mjeseca. Bit će tri vojske.
Ti ćeš komandirati ovom koja ide istočno.
A Atalus?
On maršira južno, sa mnom. Obredi koji će se održati u Peli...
Za rođenje njegovog sina? -Iz mnogo razloga.
...su vrlo važni.
Svi ambasadori Grčke su ovdje, kao dokaz svoje lojalnosti.
Dostojno je da se pojaviš s očeve strane.
Moja majka će biti poštovana? -Dogovoreno.
Želim kraljevo obećanje za to.
Dogovoreno.
Za tjedan dana treba protjerati četiri tvoja pratioca.
Harpalus, Ptolomej, moj sin Pilotus i Posejnius.
Zašto? -Mislim da je najbolje.
Njihova odanost meni je izdaja? -Kada te okrene protiv mene.
Vjerujem da su tako činili od Karineje pa do sad,
čak i u vrijeme kada si bio u egzilu.
Čuo sam izvještaje. -I ja, također.
Znam za razlog svog povratka u Pelu.
Vidim to na ulicama. Potreban sam ti ovdje.
U ovome sam odlučan. -Ja sam, također!
Neka bude izbora.
Pilotus?
Prihvaćam.
Onda je gotovo.
Gotovo.
Posejnius?
Kako ćeš moći živjeti bez svog... boga, Aleksandre?
Prihvaćam egzil, ne sramotu.
A Filip se smijao?
Kao da sam mali štalar.
Tvoja svađa nije s Atalusom, već s Filipom.
Jer, mogao je pravedno postupiti, ali se nasmijao.
Uzmi mač, prokleta ruko.
Jedan čim, čin slave.
Moj se otac pitao što čovjek treba napraviti da bi ostavio ime nasljednicima.
Odgovorio je, "Ubiti čovjeka koji je postigao velika dijela,
pa kada tu osobu spomenu, uvijek se sete i njega."
Majko! - Aleksandre!
Posejniuse, mnogo si popio.
Idi na spavanje. Sutra...
Sutra?
Sutra... kralj!
Majko... kakve mu to ideje ubacuješ u glavu?
Sve koje su već tamo. -A što je u tvojoj?
Ime. -Čije?
Bebino, Filip mu je dao ime.
Nazvao je sina Karanos.
Ime, kao svatko drugo.
Kralj osnivač makedonske kraljevske loze se zvao Karanos.
Što je Filipu na umu?
Idi preda mnom.
Idem sam.
Ostavi ga.
Aleksandre!
Neka bogovi bace kletve na ubojice od sada na dalje,
tko do ubojica bio.
Oče,
i u mojim rukama... ni u tvom srcu.
Kunem se.
Čujem da čekaš objavljivanje nasljednika.
Po drevnom principu, to je pravo vojske,
kako zakonski tako i silom, da odluče tko će im biti kralj.
Ruka koja je zarila nož u mog oca je ruka mog prijatelja.
Ubio sam prijatelja.
Ubojstvo mog oca je pažljivo planirano.
Moj prijatelj je bio oružje koje su drugi koristili za svoje ciljeve,
čije torbe kipe od perzijskog zlata,
i koji bi, za zlato, izdali svoju državu i njen sveti cilj.
Od Demostena, brbljavca iz Athene,
do ljudi ovdje u Peli.
Svijet nije dovoljno veliki i nema dovoljno vremena...
...da ti ljudi izbjegnu mojoj osveti.
Vojnici, okupio vas je ovdje na visoravnima Aksiosa...
...moj otac Filip, da idete u najveću slavu i izobilje...
...koje ni jedna vojska od nastanka svijeta nije imala:
Osvajanje i uništenje perzijskog kraljevstva.
Ništa nije drugačije osim imena kralja!
Aleksandar! Aleksandar!
Delegati grčkih država ovdje okupljeni,
Korintskim sporazumom ste izabrali mog oca kao glavnog ravnatelja Grčke,
i zakleli se na lojalnost.
Ja preuzima tu lojalnost, i njegove titule, sada.
Korint?
Zaklinjemo se.
Teba?
Tesaliki?
Argos?
Athena?
smatrate li vrijednim zakletve date pod vrhovima koplja?
Polome li se, neću oklijevati na vratima Athene, kao moj otac.
Ne sumnjam u to, Aleksandre. Zato nemaš moju zakletvu.
Ona je svijeta samo kada, kao Grk, imam slobodu izbora.
Memnon, da se progna iz Grčke, do kraja svog života.
Uz, naravno, odobrenje Athene.
Također naređujem uhićenje Eropasa i Hermanea, zbog čina veleizdaje.
Egzekucija po našim drevnim zakonima.
Euridika.
Bila mi je vrlo draga. -Bila mi je kao dijete.
Onda je sahrani kao kraljicu, ne kao lopova po noći.
Mi Makedonci smo jako religiozni.
Samoubojstvo mora biti pokopano u noći. -Samoubojstvo?
Tako će pisati. Ubila se.
Beba? -Iščupana iz nje,
i bačena u žrtveni plamen, pred njom.
Jer je tvoja majka religiozna i traži udovoljavanje bogovima.
Priča je previše užasna za tvoje uši?
Treba li da ti kažem tko je stavio omču preko njenog vrata?
Ali, ja sam religiozan, prihvaćam volju bogova.
Sudbina je sudbina, moja i tvoja.
O Oče...
O, Oče Zeuse, polagat ću pobjede na tvoj oltar...
...kakve ni čovjek ni bog nisu vidjeli.
Ti bože, što mi ga dade,
i za koga sam ga čuvala sve ove godine, ne prekrši svoju zakletvu.
Ako je život njegov kratak, po proročanstvu,
neka bude kako je proročanstvo i glasilo:
vječna slava, do kraja vremena.
U proljeće 334. prije Krista, sa 22 godine i trideset tisuća vojnika...
...Aleksandar stiže do obala Helesponta.
S tom vojskom htio je osvojiti kontinent.
Proglašavam tlo Azije... zemlju osvojenu kopljem.